Новітні виклики формування та розвитку соціально-трудового потенціалу крізь призму молодіжної міграції в Україні - Зайченко, В.В.; Бугаєва, М.В. (Центральноукраїнський науковий вісник. Економічні науки, 2024)
У статті розглядаються актуальні питання новітніх викликів формування та розвитку соціально-трудового потенціалу через призму молодіжної міграції в Україні, особливо в контексті триваючої війни в Україні. Починаючи з 2022 року, військові дії спричинили масштабну міграцію населення, особливо молоді, що шукає безпеки та стабільності за кордоном. Відтік молодих, часто високоосвічених людей, ставить під загрозу не тільки демографічну стабільність, але й економічне майбутнє країни. Отже, мета дослідження полягає в комплексному аналізі новітніх викликів, пов'язаних з формуванням та розвитком соціально-трудового потенціалу через призму молодіжної міграції в Україні. Стаття детально аналізує наслідки молодіжної міграції у воєнний час для соціально-трудового потенціалу України. Було визначено і обґрунтовано як військовий конфлікт та супутні економічні та соціальні кризи впливають на рішення молоді емігрувати, а також які стратегії можуть бути розроблені для повернення та інтеграції цієї категорії населення в поствоєнній відбудові країни. Визначено, що в умовах триваючої війни в Україні, міграційні процеси молоді набули нових обертів і викликів. Аналізуючи новітні виклики в контексті формування та розвитку соціально-трудового потенціалу України через молодіжну міграцію, було виокремлено кілька основних ризиків: зменшення активної та креативної частини населення; порушення балансу попиту і пропозиції на ринку праці; деформація ринку праці; дестабілізація на фінансових ринках; загрози інтелектуальному та демографічному потенціалу; старіння нації та демографічні зміни; зміни в ефективності використання людського капіталу. Обґрунтовано, що визначені ризики і загрози вимагають уваги від уряду та соціальних інституцій для розробки стратегій, що враховують як поточні, так і потенційні довгострокові наслідки міграції молоді для забезпечення сталого соціально-економічного розвитку України. Зокрема, це вимагає від держави адекватного реагування та адаптації політик, спрямованих на мінімізацію негативних наслідків цих процесів. Державна політика має зосередитись на досягненні структурних співвідношень, які сприятимуть стабілізації та подоланню макроекономічних розбіжностей. Це включає удосконалення інституціонального забезпечення та гарантування високої якості виконання державних функцій з метою забезпечення національних економічних інтересів. Основні напрями регулювання включають структурний, нормативно-правовий, інфраструктурний та безпековий вплив, з оглядом на зміцнення ринку праці та стабілізацію соціально-економічної системи країни.